DAWGS - www.HoundDawgs.org
Naturen är ödet.
Jag har burit med mig den frasen i huvudet i åratal.
Jag minns inte var den kommer ifrån, men jag vet vad den betyder här.
Det är känslan av att vara... instängd.
Människans begränsning.
Olikt Mellanvästern, där möjligheter är oändliga, i alla riktningar.
Folk i Himalaya...
Anderna...
Lever de också i det passiva?
Som om deras liv inte är verkliga.
Utan minnen.
Bestämda.
Oföränderliga.
VÄLKOMMEN TILL MADISON COUNTY DU LÄMNAR BUNCOMBE COUNTY
Det blir 1,57.
Jag kan ta bort en, om du vill.
Ta den, ingen fara.
- Håll käften. - Ha en bra dag.
Travis! Vad var det som hände?
Lät du nån gå utan att betala?
Du kan inte sluta, du får sparken. Kommer du tillbaka anmäler jag dig!
TILLTRÄDE FÖRBJUDET HÅLL ER BORTA
I mitt hus tjänar vi Herren.
Låt det ringa!
Var har du varit? Jag ringde dig.
Jag vet. Pappa... Det spelar ingen roll.
Du kommer inte att tro vad jag har på flaket.
Jäklar!
Jag hittade dem när jag fiskade.
- Vad ska du göra med dem? - Sälja dem, när jag kommer på till vem.
Leonard Shuler köper dem.
- Tror du? - Absolut.
- Ja, han betalar bra. - Varför då? Han känner inte mig.
Han känner mig.
Fan.
Strunta i dem. De skäller bara.
- Har han alltid det där? - Ja.
Han var lärare nånstans norrut förut. Men de sparkade honom.
Jag hörde att han sköt nån.
- Hej, Leonard! - Shank.
- Vem är det här? - Travis Shelton. En kompis.
Shelton. Är du från Laurel?
Nej. Pappa växte upp där.
Om det är gräs ni är ute efter har ni otur.
Jag har bara tre småpåsar kvar och får inte mer förrän på måndag.
Då kom vi i rättan tid, verkar det som.
Vi visar honom.
- Var har ni fått dem ifrån? - Jag hittade dem.
Och då får man behålla det, va?
- Släpade du dem genom en skördetröska? - Det är massor av skott kvar.
Kom igen, hur mycket ger du för dem?
40 dollar.
Nej, ge mig 50.
Okej.
Lägg dem bland ogräset.
Bredvid tomaterna.
Jag tänkte att du kanske ville bjuda på en öl också?
Det finns öl i kylboxen, ta för er.
Hör du, visa pistolen.
Det där är riktiga Dirty Harry-grejer.
Leonard är en jävel på att skjuta. Han träffar ett kvalster på 50 meter.
Får Travis hålla den där skönheten en stund?
Jag tror inte det.
- Vad är det där? - En metalldetektor.
En kille ville ha gräs och använde den som betalning.
Jag hittar lämningar från inbördeskriget med den.
Vad är det vi lyssnar på?
"Appalachian Spring" av Copland.
- Har aldrig hört talas om honom. - Han var förband till Skynyrd.
Det är skitdåligt.
- Nej, det gör det inte. - Jag tycker det.
Det är nog för att du inte delar hans syn på den här regionen.
Vad?
Finns det nån toalett i det här palatset?
Jag driver med dig, Shank.
Jag vet.
Ta ner foten från mitt soffbord.
21 december, 1859.
Naomi Louis, 22 år.
Åkomma: Smärtande ögon.
Diagnos: Ögoninflammation till följd av kontakt med mistel.
Behandling: Tvätt med rot av blodstilla i kallt vatten.
Två gånger dagligen.
Kostnad: 1,25 dollar.
Betalat kontant.
Vad vill du?
Kom du för en föreställning?
Nej.
Inte?
Vad är det, gillar du inte det du ser?
Leonard!
Hej då, killar.
- Vad sägs om en till, för resan? - Nej.
Du har alltså aldrig varit uppe vid Shelton Laurel?
Bara på släktmiddagar som barn.
Sa din pappa nåt om Bloody Madison?
- Nej, vad är det? - Countyt kallades så under kriget.
Ja, min farbror sa nåt om det en gång.
- Nån släkting dödades där... - Dödades av vem?
- Jag vet inte, nordstatare, antar jag. - Frågade du inte?
Du får det att låta som om jag är okunnig.
Lite, kanske.
Den där tröjan, till exempel. Hade du haft den på dig år 1860 så hade du dödats.
- Förmodligen av din egen släkt. - Vi var inte nordstatare.
De såg inga skäl att ta slavägarnas parti.
- Menar du att de inte var på nån sida? - Jo, de var på en sida.
De kunde inte vänta ut det, inte här. Det kunde ingen göra.
Kriget kom till de flesta ställen, och drog sen vidare.
När kriget kom till Madison stannade det kvar.
Ska vi åka eller inte?
Hör du! Jag kan skaffa fler plantor åt dig.
Det avråder jag ifrån. En smart man slutar på topp.
Sa du inte precis att jag var okunnig?
Travis! Din lilla skit!
Upp ur sängen, nu!
Fan!
Okej, försök nu.
Inget.
Har vi fortfarande släkt i Shelton Laurel?
Ja. Varför undrar du?
- Jag undrade bara. - Ett par, vi har inte setts på åratal.
- Varför hälsar vi aldrig på? - Varför då?
Okej, vrid på nyckeln.
Tja...
Vad?
- Vad vill du att jag gör nu? - Berätta vad som hände med jobbet.
Trodde du inte att jag visste det?
Jag bryr mig inte om vad du gör-
- men du får fan inte göra mig till åtlöje i byn...
Vänd inte ryggen åt mig!
Jag förstår inte. Du är för stolt för att jobba en enda dag som vanliga människor.
Att fylla på hyllor är under din värdighet, eller hur?
När hade du ett jobb sist, egentligen?
Sluta!
Det räcker. Det räcker.
TILLTRÄDE FÖRBJUDET HÅLL ER BORTA
Plocka upp det där!
- Vad fan ser det ut som att jag gör? - Ring Dooley.
Säg att vi levererar tidigare.
Nämen, titta här.
- Ja, jäklar. - Den är nästan av, ser det ut som.
Vi kan kasta honom i floden. De kommer att tro att han trillade i.
En till? Inte ens sheriff Spence är så korkad.
Okej.
Det här kommer inte att göra så ont.
- Å, fan! - Ge honom lite vatten.
Å, Gud!
Du hade tur.
Den slet inte sönder några ligament.
Nuddade knappt benet.
Om det inte blir infekterat klarar du dig.
- Vad har ni gjort? - Vi skalade bort lite skinn från benet.
Nu ser man inte ens att det var en fälla.
Det ser ut som om du halkade och skrapade benet.
Vem är du släkt med?
- Min pappa är Harvey Shelton. - Jaså?
Jag trodde att du skulle vara kraftigare. Du tar väl efter mamma.
- Jag måste till en läkare. - Tids nog.
- Släng honom i floden. - Vi gör inte det, så håll käften!
Ju snabbare vi reder ut ett par saker-
-desto snabbare får du träffa en läkare.
- Ja, sir. - Då så.
Om nån frågar halkade du när du klättrade i floddalen.
- Ja. - Du såg inga grödor.
Du var aldrig på min mark.
Du såg definitivt aldrig mig.
- Fattar du? - Ja, sir.
Han ljuger. Så fort han ligger på sjukhuset börjar han snacka.
Nej, det gör jag inte! Jag lovar. Jag lovar, mr Toomey.
Jag lovar, jag säger inget.
Lyft upp honom.
En sak till. Vem sålde du plantorna till?
Leonard Shuler.
- Vet han var du fick tag på dem? - Nej, sir.
Jag sa ju att jag skulle köra hit dig.
Jag höll vad jag lovade. Se till att göra detsamma.
- Carlton? - Magistern.
Vad för dig hit? Kom in.
Hubert.
- Kallades inte du in? - Min son ansågs vara olämplig.
De sa inte varför, men jag har mina egna misstankar om det.
Du har det bättre här ändå. Vad kan jag göra för er?
- Vi har affärer att diskutera. - Okej.
Särskilt som du har en ny leverantör.
Den där grabben.
- Jag visste inte att du odlade. - Det är faktiskt rätt nytt.
Det är hans idé.
Tiderna förändras. Man måste ge folk vad de vill ha.
På tal om det...
714 och black beauties i lika delar. 100 räcker.
- Varsågod. - Tack så mycket.
Du, babe...
Fortfarande kvar, ser jag.
Det måste nagga på vinsten.
Hon har ridits hårt, men hon är fortfarande snygg.
Jag tar gärna över henne om du skulle känna för det.
Men här står jag och predikar.
Det är dags att jag går.
Carlton, den där grabben...
Vad gjorde du med honom?
Vi kan väl säga...
att han har dragit sig tillbaka från knarkhandeln.
Vi ses, magistern.
Hur är det med dig? Har du jätteont?
Jag känner dig. Vi hade en lektion tillsammans.
Eller hur? Travis Shelton.
Ja. Lori.
- Miss Haywards klass. - Just det.
Oj, du har verkligen skrapat upp benet ordentligt, Travis Shelton.
- Hur känns det? - Det är okej.
- Det gör ont som tusan, eller hur? - Ja.
Här, jag ska hjälpa dig med det här.
- Vad läser du? - Inget, nåt gammalt tråkigt.
- Får jag titta? - Visst, om du vill.
"Både unionen och de konfedererade arméerna attackerade strategiskt. De..."
Vi lärde oss om det här i skolan, eller hur?
Ja, precis.
Det handlar om vad Sherman satte igång.
Den där "brända jordens taktik" han gjorde.
Vill du ha nåt?
- En cigarett vore trevligt. - Jaha. Jag röker inte.
Och det borde inte du heller.
- Gummiband? - Gummiband?
Jag tog med några böcker.
Som sällskap.
Jag åker hem snart, hur ska jag ge tillbaka dem?
- Kan jag ringa dig här? - Visst.
- Har du nåt nummer? - Ja.
- Har du nåt...? - Kan du skriva på min hand?
Okej.
Så där.
- Tvätta inte bort det, nu. - Det gör jag inte.
Hej då.
- Gör det fortfarande ont? - Jag får komma hem i övermorgon.
Vad ska du göra då?
Jag vet inte. Shane har kompisar som driver en verkstad.
De sa att de kan ge mig lite jobb.
Hur blir det med... bostad, då?
Jag tycker bara att du inte borde komma hem just nu.
- Bara ett tag. - Sa han att du skulle säga så?
Han är arg, Travis.
Du sårade hans stolthet när du sa så där.
- Du vet hur han är. - Han är en skitstövel.
Ni är ju i luven på varann hela tiden!
Jag vill bara ha lite lugn och ro för en gångs skull.
Vad fan gör du här?
- Jag har ingen annanstans att ta vägen. - Herrejävlar.
Jag ber inte om mycket. En soffa räcker.
Duger jag inte för din jävla husvagn?
Du reser nackfjädrarna snabbt, du!
Men du är ung. Världen kommer att göra sitt med dig.
Och slå lite av den där attityden ur dig.
- Jag knäcks inte. - Det är inte mig du ska vara rädd för.
Om du ska äta mina flingor och läsa mina böcker får du göra kaffe.
Det är ett lokalt regemente.
Gick ett dystert öde till mötes, också.
Fan, har du sett det här?
Tolv år gammal. David Shelton.
- Shelton? - Ja, de är fyra i det här regementet.
Pappa och tre pojkar.
Det är din släkt.
Så vad då? Dog de allihop? Pojken också?
Varför döda honom? Han var ju bara en unge.
För att av en gnet blir en lus.
Det var i alla fall vad en av soldaterna sa.
Har din pappa aldrig pratat med dig om det här?
Nej.
Jag är strax tillbaka.
Lantisar och knark.
En av 60-talets värsta kärleksaffärer.
Det verkade inte störa dig när du tog emot deras pengar.
Det har du rätt i.
Jag vill åka dit.
- Vart då? - Shelton Laurel.
Jag vill se det själv.
Man märker att vi närmar oss.
- Ser du brevlådorna? - Shelton.
Shelton, Shelton, Shelton. Det är en riktig håla.
Varför hoppade du av skolan?
Det de lärde ut intresserade mig inte.
- Du gillar ju att läsa. - Ja, om intressanta saker.
Har du funderat på att ta high school-examen?
Då skulle få bättre behörighet, och du skulle kunna få ett bättre jobb.
Du vill väl inte plocka varor hela livet?
- Nej, jag antar det. - Det är mycket jobb.
Tror du att du klarar det?
Gör du det?
Så... får jag stanna?
Tills jag är klar?
Okej.
Man vet att en plats är hemsökt-
-när den känns mer verklig än man själv.
Det är som om tiden inte har gått, den lägger sig bara ovanpå, i lager.
Allt händer fortfarande, under ytan på det vi ser.
Känner du det?
Det borde du.
Din familjs blod spilldes här.
Det är som jag sa. Södern var aldrig helt enad.
Historien är aldrig så svartvit.
Till och med dina släktingar, de som dödades...
de var inte direkt oskyldiga.
- Man dödar ändå inte en tolvåring. - Så du hade utkrävt hämnd?
För att ha dödat en i släkten? Vad fan tror du?
Jag tror att våld börjar med våld.
Det tar aldrig slut. Det är som en sjukdom.
Det förs vidare från en generation till nästa.
- Får jag försöka? - Ja.
Jag har nåt här.
Får jag lyssna?
- Hör du det? - Flytta lite på den.
- Det är en sten. - Hur vet du det?
Erfarenhet.
Vad har du?
Jag vet inte.
Försiktigt.
Herrejävlar.
Det måste ha tillhört ett av offren.
Annars skulle en av Keiths män ha tagit med dem.
Tror du att det var hans? Pojkens?
Pojken, vad hette han?
David Shelton.
Man kan inte växa upp här utan att känna nåt.
Vare sig det är kristet eller inte.
När min morfar dog gick mormor runt och täckte varenda spegel i huset.
Hon behöll dem så hela vintern.
Hon trodde att de var portaler.
Att de döda skulle hitta tillbaka till vår värld genom dem.
Det är den gamla tron.
Det är bergens evangelium.
Men du vet...
Du tror inte på det, va?
Jag vet inte, jag.
Det slog klorna i mig tidigt.
Nån berättade det för mig.
Ta med dem där till Hensleys imorgon. Jag åker till vuxenskolan-
- och ser vad du behöver göra för att ta din examen.
Lori, din vän är här.
Här får inte du vara.
Här, följ med mig.
- Jag ville bara lämna tillbaka de här. - Jaha, tack.
Jag läste båda två. Jag gillade dem verkligen, speciellt Hemingway.
Ja. Den är ju hemsk, men...
- det är vackert skrivet. - Ja, precis.
- Han är en hårding. - Ja.
Du, jag ville höra om...
Vad då?
Vill du träffas nån gång den här veckan?
Ja. Visst.
Jag måste nog gå tillbaka till jobbet.
Och det är bäst att du går innan jag får sparken.
- Okej. - Okej.
Hur ofta ges provet?
Första torsdagen och första lördagen i månaden.
När tror du att han är redo?
Kanske i december.
Han har lite att ta igen. Jag också, verkar det som.
- Matte var aldrig min starka sida. - Nej, jag minns det.
Om det hade varit det kanske du hade fått ett stipendium, som jag hoppades.
Tillräckligt långt bort för att du inte skulle komma tillbaka hit.
Jag är glad att jag inte jobbar i skolan längre.
Det är färre besvikelser här.
Mr Shuler, får vi prata med dig?
Är allt som det ska? Är det min fru?
Det är slut.
Ingen anställer dig efter det här.
Varför gör du inget?
De har redan bestämt sig.
Det finns inget jag kan göra.
Men du försöker inte ens.
- Vad sa han? - Precis som jag trodde.
Det är ett barns glasögon. Från mitten av 1800-talet.
De är David Sheltons. Jag vet det.
- Jag går in. - Redan?
- Du bränner dig. - Jag klarar mig.
- Har du gett hundarna vatten? - Jag kan göra det.
Vattna tomaterna när du ändå håller på.
Vad är det?
Jag pratar med dig.
Är vi tre nu, alltså?
Han bor bara här ett tag. Det är inte för alltid.
Du får inte tillbaka din familj, Leonard. Det är inte så enkelt.
- Det handlar inte om det. - Så hjälpsam du är.
- Han är så lovande, är det så? - Lägg av.
Ge mig nåt så gör jag det.
Vi ska ha ljuset tänt ikväll. Jag är trött på att du låtsas att jag är hon.
- Var ligger Sis...? - Cicero.
- Var ligger det? - Norrut.
Varför måste vi åka?
21 december, 1859.
Kallad till Shelton Farm.
David Shelton, 8 år.
Symtom:
Feber och frossa.
Galopperande puls.
Röd tunga.
Utslag på hals och tunga.
Oroligt tal.
Inbillningar.
Diagnos:
Scharlakansfeber.
Behandling:
Svamp med vatten och vinäger.
Ge patienten kallt vatten att dricka.
Två skedar opium.
Förberett familjen på möjligt olyckligt utfall.
- Vad läser du? - De här journalerna...
Jag vill se om jag kan ta reda på mer om David Shelton.
Du har verkligen blivit fast.
Jag vet.
Jag har tänkt på honom sen vi åkte upp till Laurel.
Han var fem år yngre än jag.
Och han är redan soldat.
Han har redan nåt att slåss för.
Läs, du.
Du är gammal nog att veta varifrån du kommer.
Du måste få veta att din intelligens inte bara dök upp bland en massa ogräs.
Det har funnits intelligenta människor i vår släkt tidigare.
Din morfars farfar var läkare.
Joshua Candler.
Han tilldelades 64:e, de som dödade i Laurel.
Han kände varenda man och pojke som dödades.
Han var deras läkare innan kriget.
Och han lät det bara hända.
Fortfarande inget?
Man måste ha tålamod. Det händer inte snabbt, man måste förtjäna det.
Jag sitter fast.
Kom inte upp hit!
- Har du tråkigt? - Du är alldeles blöt!
Nej, Travis.
- Var inte arg. - Jag är inte arg.
Det är inte för att jag inte vill. Det gör jag.
Men jag ser så många som har hamnat i olycka på jobbet.
Jag tänker inte bli som dem.
Jag tänker ta mig härifrån och gå på college. Se saker.
Det betyder inte att jag inte tycker om dig.
Kom igen, kyss mig.
Hade du roligt med tjejen igår?
Gjorde hon dig nöjd?
Var är Leonard?
På biblioteket.
För att skaffa böcker till dig.
Att ha hela husvagnen full räcker visst inte.
Vad?
Vilken duo ni är, ni två.
Du hoppar av skolan, han får sparken från en.
Nån kille, som du ungefär...
Han tog en elev som fuskade. Killen la gräs i hans bil och ringde snuten.
De grep honom i klassrummet.
Sen lämnade hans fru honom. Hon fick vårdnaden också.
- Har Leonard ett barn? - Visste du inte det?
Ja, Leonard är pappa.
Men han träffar inte dem längre.
De drog till Australien, tror jag.
Du är rätt snygg under den där minen.
Sluta.
Varför inte?
- Det vore inte rätt. - Vore det inte rätt?
Det gör inget. Jag har inget emot det.
Krama det.
Det känns bra, eller hur?
Vad är det?
Får du inget av din lilla flickvän?
Tror du att hon kan alla trick?
Jag har knullat sen innan hon kunde torka sig själv.
Mitt i prick!
- Du kunde det förut. - Kniven är för liten.
- Där är han, den laglöse! - Laglöse?
Hur går det med Leonard? Gör ni affärer än?
- Jag vet inte. - Vad har du i bilen?
- Håll dig borta, innan du har sönder den. - Har du inte ens lite gräs?
- Har Leonard tränat? - För vad då?
Marknaden imorgon. Han har en titel att försvara.
Han behöver inte träna. Alla vet att han är en kallblodig mördare.
Som jag.
- Såg du det? - Har du en av mammas köksknivar?
Säg åt honom att komma och titta. Han kan lära sig nåt.
Okej, jag vill se.
De säger att du sköt nån uppe i Illinois.
Gjorde du det?
Det beror på vad du menar.
Killen jag sköt i båda axlarna, eller killen jag sköt handen av?
Vad?
Jag har aldrig skjutit nån i hela mitt liv.
Jag har aldrig brytt mig om att rätta dem.
De jag gör affärer med får gärna tro att jag är tuffare än vad jag är.
Är det därför du är med i tävlingen?
Delvis.
Jag bjuder på biljetter.
- Vilken slösare. - Tack!
- Att det är så mycket folk. - De kom för att se Leonard spöa alla.
- När är turneringen? - Den är allra sist, halv nio.
Då ses vi väl där.
Kom, nu.
Ung kärlek. Blir du inte nostalgisk? Lite grann?
- Vinner du nåt åt mig? - Nej, vi tar nån annan.
- Kom igen! - Det är Leonard som kan skjuta.
Försök, grabben. Du vinner inte om du inte försöker.
Jag klarar det här.
Sluta, nu!
Siktet är felinställt.
- Leonard säger att siktena är fel. - Jaså?
- Du är en tönt. - Gör det själv, då!
Vi har en vän vi vill ta upp på scenen. Vad tycker ni om det?
Ge honom en stor applåd. Han har en sång åt oss!
- Det där var grymt! - Otroligt!
- Var är Dena? - Hon dök visst aldrig upp.
Jag såg henne inte, men hon är säkert här.
Kom igen, Travis. Vi letar efter henne.
Vad vill du göra?
Åka hem.
Godkväll, magistern.
Jag visste inte att du hade sällskap.
Den lilla jäveln bor här.
Där ser man.
Hur är det med benet?
Jag såg dig på marknaden.
Du gillade min sång, eller hur?
Vissa säger att jag borde ha sysslat med det istället.
Åkt till Nashville och prövat lyckan.
Det har aldrig lockat mig.
Jag sjöng på ett väckelsemöte i Hot Springs.
Och de som aldrig hade frälsts och avfällingar-
- ylade och grät och kom på god fot med Herren.
Tack vare min sång.
Till och med prästen sa det.
Så, som jag ser det har jag gjort tillräckligt mycket gott för Jesus-
- att Herren ser genom fingrarna med andra saker.
Precis som han gjorde med kung David.
Där är hon. Alldeles uppsnofsad.
- Ska vi åka, eller? - Ja, frun.
Oroa dig inte. Vi skjutsar tillbaka henne.
Hel och ren.
Har du nåt att säga?
Hon är 30 år gammal. Hon kan ta hand om sig själv.
Jag tror inte att hon kan det.
Kanske inte.
Men det är för sent att lära henne nu.
MASSAKERN VID SHELTON LAUREL
Vad var det som hände här? Varför är det så speciellt?
Folk dog.
Familjer vände sig emot varann, de svälte.
Typiskt för Appalacherna.
Det var hans släkt, va? Det är allt han pratar om.
Kriget och den där pojken...
David Shelton.
Jag tycker att det är bra. Det är bra att veta var man kommer ifrån.
Ja, jag vet inte...
Han borde sluta tänka på det förflutna och börja tänka på framtiden.
Jag kände det nu.
Det är hemsökt.
Platsen är hemsökt.
Mår du bra, gumman?
- Jag fryser. - Fryser du? Kom hit.
Vi åker, kom.
- Mår du bra? - Där är du.
- Kan du koka lite vatten? - Vad?
- Gör det bara, är du snäll. - Varför då?
Du tar alltid hand om mig.
Och du föraktar mig alltid för det.
Jag hade stannat hos dem om jag hade fått.
De låtsas i alla fall inte att jag är nån annan.
Jag vill prata med Carlton om han är hemma.
Det här var oväntat.
Berätta inte för nån att du såg mig med en tidning, det är dåligt för min image.
Får man folk att tro att de är smartare än du kan man få dem att göra vad som helst.
Är du bra på korsord?
Vad har du?
Ord på tio bokstäver för "ge upp".
Den sjunde bokstaven är L.
Kapitulera.
Så där, ja.
Vad kan jag göra för dig, magistern?
Jag tänker inte göra affärer längre.
Förminska vad gäller auktoritet-
-rykte eller prestige.
Åtta bokstäver. Börjar med F.
- Försvaga. - Fjärde bokstaven är M.
Förminska.
Du har en gåva, magistern. Det har jag alltid sagt.
Varför berättar du det här nu?
Jag tänkte att jag skulle sluta på topp.
- Spence börjar... - Han stör ingen som jobbar för mig.
Här är ett långt ord. Elva bokstäver för "misstag".
Missräkning.
Jag är uttråkad.
Det är tråkigt här. Du och han läser bara hela tiden.
- Sätt på tv: n, då. - Jag vill inte sätta på tv: n.
Ge mig nåt.
Är det allt du har?
Det var inte många.
- Du kanske ska dra ner lite. - Ja, ja.
Jag är allvarlig. Du borde försöka.
Jag är en jävla knarkare, Leonard. Ser du det?
Förlåt.
Jag var så här när vi träffades, minns du det?
Du sa att du inte brydde dig. Du tyckte om det också.
Jag brydde mig inte.
Men saker förändras.
Jag gick och pratade med Toomey idag.
Och...
jag sa att jag inte vill göra affärer längre.
Men du kan fortfarande få tag i saker, eller hur?
Inte om jag inte jobbar för honom.
Lugna dig. Lugn.
Vänta lite!
Varför gjorde du det?
Jag försöker göra det rätta. Och jag är trött på det.
Är du trött på det? Är du trött på det?
Men jag, då?
Det jag behöver, då?
Är du trött på det?
Din själviska jävel! Det jag behöver, då?
Vad ska jag göra? Vänta lite.
Gå inte. Gå inte!
Din skitstövel!
14 juli, 1857. Klockan tio på kvällen.
Kallad till Winchester Farm.
Elli Winchester, 19 år.
Femte dagen efter barnsbörd.
Åkomma: Återkommande feber, tre dagar. Magsmärtor.
Får jag en öl, tack?
Diagnos: Barnsängsfeber på grund av ruptur och infektion i livmodern.
Jag heter Dena. Trevligt att träffas.
Detsamma. Tack för att du sa hej.
- Vad läser du? - En bok av Walker Percy.
- De yttersta dagarna. - Handlar den om kärlek?
- Behandling: - Kanske.
Kamfer. Te av vattenhampa, men patienten för sjuk för att dricka.
Klockan 12 på dagen.
Febern går inte ner. Galopperande puls.
Våldsam frossa.
Svarade du på frågorna jag gav dig?
Ja, nästan.
Gör dem så kollar jag dem.
Klockan 13.20.
Patienten avled.
Maken otröstlig, som vem som helst i en sådan situation.
Än mer smärtsamt är det nyfödda barnets skrik.
Som om det förstår vad som hänt.
Kostnad: Ingen.
Det var här.
Jag trodde att de hade en grav var.
Det var ju januari. Marken var hårdare än nu.
Det är otroligt att de lyckades gräva ett hål.
- Den där översten... - Keith.
Ja, Keith.
I boken står det att de ställdes inför rätta som plundrare.
De dömdes som vanliga kriminella, inte som soldater.
De har inte samma rättigheter.
Du var nog lyckligare innan du kände till det här.
Så sorglös var jag inte.
Inte?
Inte egentligen.
Jag sov väl, antar jag.
Som alla andra.
Och jag kan inte gå tillbaka nu.
Okej. Öppna häftena och börja.
Då var tiden ute. Lägg ner pennorna-
-och ge mig proven.
Hur gick det?
Okej, tror jag. Matten var svår.
Jag gjorde som du sa, begränsade det till två och gissade.
När får ni resultaten?
Mr Atwood sa att vi kan ringa hem till honom.
När som helst efter fem.
Nå?
Jag klarade det.
- Grattis. - Tack.
Jag uppskattar allt du har gjort för mig.
Det gör jag. Du kände inte mig alls. Jag glömmer det inte.
Tänker du fortsätta? Kanske ta en examen?
- Fan, jag vet inte. - Vi har Western, till och med Chapel Hill.
Om du är smart kan det här vara början på ett helt nytt liv för dig.
Jag vet!
Planera inte hela livet åt mig än.
Jag vill bara att du ska känna till möjligheterna.
Hur som helst... Det är väl dags att fira. Du och Lori.
Ja. Jag ska ringa henne direkt.
- Hej. - Hur är det?
Hon klär upp sig ordentligt för dig ikväll.
Hon ser ut som en modell ur en katalog.
- Du ser otrolig ut. - Sa jag inte det?
Min flicka kan bli riktigt fin.
Mamma...
- Ha så roligt. - Hej då.
Vi ses, mamma.
Kom hit.
Det blir mer sånt senare.
- Jag bjöd in dina föräldrar. - Vem av dem pratade du med?
Jag pratade med din mamma. Hon var väldigt trevlig.
- Hon sa att hon ville träffa mig. - Sa hon att han skulle komma?
Ja, hon sa att båda skulle komma. Kom.
Jag är så stolt över dig!
- Du måste vara Lori. - Trevligt att träffas.
Så vacker du är! Sätt er ner.
Din pappa kunde inte komma ikväll. Han har så mycket att göra.
Som vad då?
- Han måste laga staketet... - I mörkret?
Varför är du så oartig? Du sa knappt ett ord under middagen.
Det här spelar ingen roll.
Du tror att det gör det, men det gör det inte. Vi kan åka härifrån om du vill.
Vi kan flytta till Chapel Hill. Båda kan gå på college, arbeta deltid.
Du har visst tänkt på allt.
Du och Leonard.
Vi vill bara att du lyckas.
Du har så mycket potential.
Travis!
Jag måste åka och hälsa på min farsa.
Den stackaren har jobb dygnet runt.
Jag kom för att säga en sak.
Ut med det, då. Jag lyssnar.
Jag har gjort nåt du inte klarar av.
Och jag gjorde det helt själv.
Du har nog rätt. Jag är inte utbildad.
Men jag har stolthet och skulle aldrig bo hos knarklangande drägg...
Leonard är mer man än vad du nånsin blir.
Jag hade hämtat dig om det hade hjälpt.
- Men slödder är alltid... - Dra åt helvete! Jag är inte slödder!
Harv, reta inte upp honom, snälla.
Du gillar honom, va? Den där läraren.
Du litar på honom. Du beundrar honom.
Mycket mer än dig, så mycket är säkert.
Det är lite ironiskt, eller hur?
Eftersom han är en Candler.
Candler.
Betyder inte det namnet nåt för dig?
Det finns visst en lucka i din utbildning.
Din kompis. Shuler?
Hans mammas gammelfarfar dödade halva vår släkt.
Men det sa han inte, eller hur? Han glömde bort att lära dig det.
Candler. Slå upp det!
Eftersom du är den lärde i familjen.
In med dig.
Kom Travis. Vi åker hem.
Kom.
18 januari, 1863, dagen för massakern...
fanns ingen notering i Joshua Candlers journal.
Inget om fångarna eller Shelton Laurel.
Bara en blank sida.
Vithet.
Du måste ha nåt avslappnande. Du är för spänd.
Travis är sig själv igen. Han är redo att festa.
- Är det så? - Det stämmer.
Det var på tiden. Vill du tända på? Vi har saknat dig. Nu kör vi.
- Nu kör vi! - Är det vad du vill göra?
Ja, för fan!
Släpp ut mig. Släpp ut mig!
Skit!
Jag trillade!
Vad?
- Jag går inte in dit. - Kom, gumman.
Kom, nu tänder vi på.
Du ska ingenstans.
Vad fan gör du här, ditt lilla kukhuvud?
Travis här mår inte riktigt bra.
Du kanske har nåt som hjälper honom att slappna av.
Oss också, såklart.
- Vad vill ni ha? - Metakvalon.
- Det kan vi ordna. - Ge mig en tia.
Ge pojkarna deras varor.
Och hämta kycklingen. Den blir kall.
Ta med lite till henne. Hon är säkert hungrig nu.
- Har ni en tjej där? - Han får säkert testa.
Det gillar hon säkert.
Alla dina problem kanske löser sig ikväll, grabben.
På henne, bara. På henne.
Vi väntar.
Håll er utanför. Det här rör inte er.
- Det är fel. - Ursäkta?
- Det är fel, det ni har gjort mot henne. - Vi har inte gjort nåt.
Hon ringde och sa att hon ville bo här och sälja piller åt oss.
Men så svalde hon mer än hon sålde. Hon försökte lura oss.
- Hur mycket är hon skyldig? - 1 400.
Hon betalar av det, en omgång i taget.
- Jag kan skicka polisen på er. - Är det din plan?
Sheriff Spence? Jag kan säga det till honom själv. Han kommer hit ändå-
-och får sin del. Precis som varje lördag.
Herregud.
Vet du inget om den här världen?
Ut härifrån, nu!
- Stanna bilen. - Vad?
Stanna bilen, sa jag.
Travis?
Vakna!
Nej, nej. Kom, nu.
Kom nu. Kom!
Varför kom du tillbaka och hämtade mig?
- Det var fel, vad de gjorde mot dig. - Jag förtjänade det.
- Vad gör vi nu? - Jag vet inte.
- Jag trodde inte att vi skulle klara det. - Leonard vet.
- Han vet alltid. - Vi åker inte tillbaka dit.
Han är en Candler. Hans familj...
Vänta lite.
Ni och all er jävla historia.
Ni vill leva i det förflutna, för då kan ni läsa om det och vet vad ni ska tycka.
Världen fungerar inte så.
Det kommer den aldrig att göra.
Det lagar inte det som är trasigt i ditt liv.
Det handlar om familjen.
Travis.
Leonard är din familj.
Din riktiga familj.
Var fan har du varit? Lori ringde och frågade...
Vad hände?
Toomey hade henne.
Du kan aldrig tro vad de gjorde.
Ni måste åka. Båda två. Nu.
- Vart då? - Laurel.
Du har släkt där, de hjälper dig. Jag kommer när jag har ordnat lite saker.
Sen beslutar vi vad vi ska göra. Hämta dina grejer, kom igen.
Kom igen, skynda dig!
Vad ska du göra?
Jag ska försöka reda ut det.
Se till att ingen blir skadad.
- Det är mitt fel. Jag stannar. - Det är för sent för det.
Kom nu.
17 juni, 1863.
Clint River, Tennessee.
Joshua Candler skjuten i magen.
Lika mycket smärta som Gud är rättvis.
Vägrar smärtstillande.
Vill ha klart huvud för att be för själen.
Be om förlåtelse för det som inte kan döljas för skaparen.
In articulo mortis.
Carlton? Vad för dig hit?
Det vet du nog.
- Var fan är de? - De spelar ingen roll.
- Vi kan göra upp det här själva. - Säger du det?
Jag har en bil nere vid affären utan nycklar. Har du dem?
Däcken på min bil är uppskurna.
Ska du laga dem åt mig?
Mina grödor är förstörda.
Jag ger dig 500 för däcken, och för att du måste sätta plantor igen.
Skulle det räcka?
- Ta hundarna också, de är värda 1 000. - De är värdelösa, du tog glöden ur dem.
Vad sägs om den här? Den ger dig 300.
Och den där tjusiga pistolen du har.
Det var en fin liten sak.
- Jag har haft den länge. - Jag glömde nästan...
Jag tycker att vi förtjänar en liten bonus.
För nedlagd tid.
Dina pengar.
Var är de?
Där borta, i betongblocket.
Är det där du har dina kontanter?
Magistern...
Jag litar inte på banken heller, men...
det är fan det sorgligaste jag har sett.
Nästa punkt. Var är Dena?
- Du äger inte henne, Carlton. - Jo, det gör jag. Till kropp och själ.
Tills hon betalar tillbaka det hon tog från mig.
Hon kanske har stuckit. Men den där grabben har inte det.
Han har ingenstans att ta vägen.
Och jag ska se till att hitta honom.
Och när jag gör det...
så ska jag ta det jag har rätt till.
Var så säker på det. Hur blir det?
Dena eller grabben?
- Hör du! - Jag skulle hålla mig borta.
Hör du! Vad fan gör du?
- Vad gör du? - Det skulle sluta så här för henne ändå.
Om inte här så nån annanstans.
- Du gör det inte enkelt för dig själv... - Håll käften.
Din lille jävel. Jag skulle ha dödat dig för länge sen.
Jag börjar ändra mig på den punkten, grabben.
- Av en gnet blir en lus. - Eller hur, magistern?
Travis, sluta.
Varför sa du aldrig att du är en Candler?
Var det därför du ville hjälpa mig? För att gottgöra vad din släkt gjorde?
Pappa sa att familjen Candler försökte utplåna alla Shelton.
Som om ni var vår fiende, eller nåt.
- Det är hundra år sen. - Skitsnack!
Tiden går inte. Allt lägger sig i lager. Det händer fortfarande. Du sa det!
Det sa du ju själv!
Fan, jag litade på dig!
Men du sa aldrig nåt som var sant.
Lyssna på mig nu.
Jag kunde ha släppt taget, men det gjorde jag inte.
Och nu är vi här.
- Ge det till mig. - Det räcker.
Han gör inget. Det har han aldrig gjort.
Det är en stor sak att döda nån, speciellt för en förfinad herre som han.
Jag börjar bli ganska trött på er, Carlton.
Hitta en telefon och ring vägpolisen.
Inte Spence. Vägpolisen.
Säg åt dem att komma hit.
Ta henne till busstationen. Sätt henne på en buss nånstans.
Du, då?
Jag klarar mig.
Åk, nu.
Det här får du betala, Shuler.
Kanske det.
Så de ville inte ha dig, alltså?
Till och med USA: s armé har väl gränser.
Gav du ett gevär till en idiot?
Du är inte bättre än Viet Cong!
Om du inte hade hållit i den där så hade jag spöat skiten ur dig!
- Du hörde! - Tror du att du kan ta den?
- Det har du rätt i! - Då gör vi det rättvist.
Nu, då?
- Nu, då? - Gör det inte.
Gör det inte!
Din idiot!
Ser du inte att han vill att du dödar honom?
Jag borde låta honom göra det, din nedlåtande jävel.
Vart är slynan på väg?
Det är busstationen eller tågstationen i Nashville. Jag vill bara veta vilket.
- Lägg honom i bilen. - Jag kan sätta en kula i huvudet på honom.
Gör som jag säger.
Fan! Kom nu, din lilla pissmyra!
- Köpte du den? - Ja.
Vet du vad?
Det här är adressen där jag ska bo.
Kan du ge den till Leonard?
- Visst. - I fall att. Jag vet inte.
- Då kör vi! - Kör du?
- Hon kör. Jag tar en lur. - Jag också.
Vi är snart framme. Snart framme!
Kan du sakta ner?
Saker och ting blir inte direkt som du tänkte dig, magistern.
Oroa dig inte. Det är snart över.
- Kom igen, innan de tar oss! - Skynda!
Se upp!
- Kom igen! - Stampa på gasen!
Det blir en åttatimmarsresa.
Du mår inte mycket bättre än jag, eller hur magistern?
Du måste hjälpa mig härifrån.
Om du hjälper mig härifrån så låter jag dem vara.
Båda två.
Shuler?
Toomey hade fel.
Att döda är lätt.
I alla fall lättare än en massa andra saker i livet.
Lättare än kärlek.
Och lycka.
Och att tjäna pengar.
Och att uppfostra ett barn.
Så lätt att man kan göra det genom att trycka ett finger mot en metallbit.
Eller genom att inte göra nåt alls.
Bara genom att vara där.
Och låta det ske.
Passivt.
När hände det här?
Jag såg det när jag körde förbi.
- Var är det? - På 25:an.
- Förbi Panther Creek Road. - Såg du nån som var skadad?
Såg du nån som var skadad?
Nej, det gjorde jag inte.
Det ser rätt illa ut.
En olycka...
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!